Jag sa ju att jag skulle ta hand om dig.
- Tack, Charlie. - Det var så lite...
- Lyssna på mig. - Sayid!
- Vi är inte ensamma. - Har någon sett till Ethan?
Ja, han sprang ner på stigen till stranden.
- Var är Charlie? - Han gick efter Claire.
Fotavtryck -- Tre tydliga spår, överallt här.
Jag tror de har blivit bortförda.
Claire.
Allt de ville ha var Claire.
Walt!
Michael, har du sett Claires väskor?
- Har du sett min son? - Har du sett hennes väskor?
Hennes bagage. Det har inte tagits hit. Ingen verkar veta vad som har hänt med det.
Ledsen, jag vet inte. Jag letar bara efter Walt.
Ah, jag hajar. Ledsen. Jag har inte sett honom.
Jack. Såg du till min grabb därute?
Nej, han var väl vid grottorna?
Han gick på promenad med sin hund. Sa till honom att stanna i närheten...
Du lyssnade på din farsa när du var tio, eller hur?
Ja, jag lyssnade. Kanske lite för väl.
Vi har en ny turnering på gång. Spelar om de sista deodoranterna.
- Är ni snubbar med på lite golf? - Jag måste hitta min grabb.
Om Walt dyker upp så säg till honom att han ska stanna här tills jag kommer.
Uppfattat.
Han verkar hata det, eller hur?
- Vad då? - Att vara pappa.
Nej... det är bara...
Det är mycket slit.
Walt!
Nä, han hatar det...
Walt!
Den här är det.
Det här är definitivt mitt barns vagga.
Ja... Vacker.
Den kommer se jättefin ut i gränden vi får bo i. Detta är tre månaders hyra.
Va, det är det inte...
Vill inte du ha det bästa till den här lillen?
Jag vet att du är upprymd, men Michael, vi har inte råd med den här.
Vårt barn, i den här vaggan! Kom igen, det blir en lycklig unge.
Du, jag pratade med Andy. Han sa att han kunde fixa lite jobb åt mig.
Byggjobb? Vad blev det av din konst?
Nej, nej, jag ger inte upp det. Jag ska bara ta en paus
tills du gått klart juristlinjen, klarat alla prov,
fått anställning på någon tjusig jädra överklass-advokatfirma.
Någon har visst allting klart för sig.
Jodå, jag tar upp målandet så småningom.
Under tiden kan du försörja mig och Walt på ett sätt som vi snart blir vana vid.
Jaså, Walt?
Jag skulle vilja göra det, vet du... döpa honom efter pappa.
Walter.
Walter Lloyd.
Lloyd?
Det är därför du inte vill gifta dig med mig.
Du vill att han ska få ditt efternamn, inte för att äktenskap är för vardagligt.
Vill du att jag går med på Walter, eller vad?
- Jag suger. - Du kan bättre än så.
Du kanske ska ta det lite lugnt med honom.
Ser du den här utväxten, Walt?
Jag vill att du ska sikta på den. Precis här.
Fokusera på den, okej? Föreställ dig den, som en sinnesbild.
- Vet du vad en sinnesbild är för något? - Som en bild i ens huvud?
Precis så. Gör det igen, men se det.
Se det innan du gör det. Visualisera vägen.
Se det. Se det.
Jag visste att du kunde klara det.
Det var konstigt. Jag såg det faktiskt, som om det var verkligt, i mitt huvud.
Vem säger att det inte var det?
Vad fasen pågår här? Ge mig den där. Ta Vincent och gå tillbaka till lägret.
- Men Mr Locke bara -- - Nu, lillkillen.
- Du gav min son en kniv. - Du skulle ha sett vad --
Säg inte vad jag skulle ha sett, va!
Var vi hemma, skulle jag skicka polisen på dig.
Uppmuntra en unge att smita iväg från sin förälder,
ge honom en kniv som den här? - Walt vet vad han gör.
- Prata inte som om du känner honom. - Du måste verkligen lugna ner dig.
Fortsätter du spela min son emot mig, blir jag tvungen att --
Han sa lugna ner dig.
Vad är du.. hans attackhund?
Lugn, lugn, lugn. Det är du som viftar med kniven.
Han försökte bara se till att du inte skadade någon.
Jag vet att det varit svårt att komma nära din son.
Vet du varför han börjat fästa sig vid mig?
- För att jag behandlar honom som vuxen. - Han är tio år gammal.
Han har varit med om mer än de flesta är med om i hela sitt liv.
Du har inte varit med honom länge nog för att se det, men han är annorlunda.
- Vad sa du? - Vi är inte hemma längre.
Så länge vi är här, tycker jag att Walt borde tillåtas inse sin potential.
Håll dig borta från min son...
och mig.
Undertext av jamjAm www.divxstation.com
Du tar honom inte. Du tar inte min son.
Du kan åka om du vill, men Walt stannar med mig.
- Jag försöker ha en diskussion med dig. - Nej, det gör du inte...
Du pratar om att åka till Amsterdam --
bara du och han. På vilket sätt är det en diskussion?
Det är ett erbjudande, Michael, och det är där jobbet finns.
Du sa att du var lycklig. Juristkontoret som passade dig så bra då?
Det här är en enorm chans.
Du vet att jag alltid velat syssla med internationell juridik.
Ska jag vara glad för din skull här borta, för din enorma chans?
Vi har pratat om att ta lite tid för oss själva.
Alltså, jag trodde det var...
Vi har sagt massor av saker. Du sa att du ville bo på en båt.
Jag älskar dig fortfarande. Det vet du att jag gör, men...
Michael, vi har varit med om så mycket under en så kort tid.
Älskling, vi har problem. Det är vad människor har.
Vill du gå i terapi? Det är jag okej med. Det kan vi väl göra?
Du har redan tagit jobbet, eller hur?
Ja, det har jag.
Du har inte arbetat på månader.
Det byggs inte så mycket på vintern. Det har jag ju sagt.
Jag kan försörja honom. Jag ska ge honom allt han behöver.
Förutom hans pappa. Han följer inte med dig, nej!
- Vill du verkligen bråka om det här? - Ja! Det finns lagar mot sånt här.
Vi är inte gifta, Michael.
Jag är hans mamma och jag har en fast anställning.
Vem tror du rätten skulle se som mest lämplig?
Det här är inget sista farväl.
Jag bara... jag behöver lite tid.
Mår du bra?
Jodå, jag är okej. Tack.
Jag vet bara inte hur jag ska prata med honom,
hur jag får honom att...
liksom, förstå att jag är på hans sida.
Locke säger att jag borde sluta behandla honom som ett barn.
Jag missade hela hans barndom, så...
Det får bara inte hända.
Vad?
Han får inte växa upp här.
Han får inte växa upp på det här stället.
När jag insåg att dessa ekvationer var koordinater -- latitud och longitud...
antog jag att fransyskan försökte beräkna öns position.
Men de var ofullständiga. Anteckningarna var fragmenterade.
Förutom fisksången.
Vad för något?
Men när jag lade ihop arken så här,
insåg jag att de inte visade öns belägenhet.
Jag tror det är en plats på ön, precis här.
Så, var är vi i relation till triangeln?
Tja, kartan är inte direkt skalenlig, så jag vet inte.
Vi är inte ens säkra på att det är en karta över den här ön, eller?
Nej, men det kan vara radion som sänder ut nödsignalen och dess strömkälla.
Vad pratar vi om att göra nu? Letar vi efter ännu en ursäkt
att bli jagade och dödade av vad det nu är som bor i djungeln?
Vi kan inte fortsätta så här.
Bygga vattensystem, spela golf,
göra oss ett mysigt litet hem här. Vi måste bort från den här ön.
Tror du någon av oss vill vara här?
Nej, men jag tror ingen vill härifrån lika mycket som jag just nu.
Har du någonting att föreslå?
Ja. Vi bygger en flotte.
- En flotte? - Men snälla, inte den tonen.
Vi behöver lite optimism här, ok?
Och vi måste göra någonting, för ärligt talat...
ingen kommer att komma.
Sätena vi tog ifrån flygplanskroppen -- de flyter.
Vi har en yxa och en hel drös med träd. Bambu.
Vi kan göra det här.
Oddsen att överleva det hårda sjövädret, att hitta en fraktrutt...
Och jag blir rejält sjösjuk.
Vet ni vad? Skitbra. Stanna här. Åldras här. Lycka till.
Men jag gör det här. Min son och jag tar oss härifrån.
Vill någon hjälpa oss bygga, välsigne er.
Walt! Kom nu.
- Du måste hjälpa mig med en sak. - Jag gör annat.
Du läser en serietidning på spanska, och du läser inte spanska, pysen.
Jag gillar bilderna.
- Du gillar teckningarna? - Jodå.
Vet du, när jag var i din ålder, kanske lite äldre...
brukade jag kalkera serieteckningar, lärde mig om perspektiv.
Vet du vad det är? Perspektiv?
- Jag sa att jag behöver din hjälp. Kom. - Varför måste jag följa med?
För att jag sett vad som händer när jag inte håller ett öga på dig.
Låt mig prata med honom.
Han är 21 månader. Han vet inte hur man använder en telefon.
Jag pratar, jag vill bara att han ska få höra min röst. Jag saknar honom.
Jag vet. Kan jag få ringa tillbaka? Det är inte så lägligt just nu.
- Shh, det är Michael. - Vem är det där?
Kan vi prata imorgon? Jag ringer dig från jobbet?
Vad fan är det som pågår?
Michael, lyssna.
Jag har träffat någon.
Vad? Vem?
- Spelar det någon roll? - Vem är det?
- Brian Porter. - Killen som anställde dig?
Det var inte så förut.
Så när du sa att du behövde tid att fundera över oss, ljög du bara.
- Nej, det gjorde jag, och jag insåg... - Jag kommer till Amsterdam.
Michael, nej, det är slut mellan oss.
Det handlar inte om dig! Jag ska hämta Walt.
Jag ska ta min son tillbaka.
Ring en ambulans! Hjälp honom!
Charlie?
Hej. Det här är Claires saker. Vem tog hit dem?
Det gjorde jag, hur så? Vad gör du?
Jag hittar den inte, jag vet inte var den är.
- Vad? - Claires dagbok.
Hon hade dagboken i den här sidofickan, jag såg henne stoppa den där.
Någon har tagit den.
- Vad letar vi efter nu igen? - Någon lång metallgrej eller plasttub.
Vad som helst som ser ut som en -- som det kunde funka som ram.
- Ram för vad då? - Det får du se.
Skilj på kuddarna, plasten och skyddstyget.
Lägg allt i olika högar så vi kan inventera.
Är det här ett straff?
Va? Tycker du att det är ett straff att jobba med farsan?
Nej du, det här är bara vi som tar kontroll över vårt öde.
Känns som ett straff.
Sawyer...
Hallå, Sawyer!
Jag skulle ju kunna titta in...
Bus eller godis?
- Så vad säljer ni två idag? - Var är Claires dagbok?
Någon tog den från hennes väska.
Något saknas, och ni utgår direkt ifrån att det var jag som tog det.
Har du dagboken eller inte?
- Menar du den här? - Ge den till mig.
Jag är inte säker på att det vore så smart.
Kanske fröken Claire inte vill att du ska läsa den.
- Jag tänkte inte läsa den. - Är du inte nyfiken vad hon skrev om dig?
Din jävel. Har du läst den?
Bra litteratur är ganska sällsynt häromkring.
- Han har läst den. - Bara ge den till oss.
"Kära dagbok. Jag börjar bli riktigt psykad av den där ex-popstjärnan."
"Jag tror han förföljer mig."
"Dagbok, den lilla brittjäveln ger aldrig upp."
- Du slår som en bög. - Jaså, du?
Nu räcker det.
Du läste den väl inte?
Jag har faktiskt inte hunnit det ännu.
Jag ska hämta lite vatten.
Kan du ta lite åt mig med?
Snälla? Snälla, och tack.
Måste jobba på det där.
Hej. Ni kommer alltså fortsätta komma tillbaka utan någon mat?
- Jag är allvarlig. - Ja, ja.
Vad är det som händer med dig, Boone?
Du skulle inte kunna bete dig ännu konstigare?
Shannon, du har varit en bulimiker sedan högstadiet.
Jag trodde du skulle bli glad över att få tappa en storlek eller två.
Nu när ni ändå inte har någon särskild jaktlycka,
kanske du ska hjälpa Michael. Han bygger en flotte.
Jag tänkte jag skulle hjälpa honom, och kanske komma härifrån till slut.
Du kan väl hjälpa mig?
Nej tack.
Din far vill inte att vi ska umgås.
- Han bestämmer inte över mig. - Men han är din far.
Och han bryr sig om dig, och du måste visa honom respekt.
Jag är allvarlig, Walt. Du får inte komma till mig längre.
Helvete! Vad är det för fel på dig?
Jag bara kom hit för att titta --
Jag sa åt dig att hålla dig borta från min son.
- Han gjorde inget, jag bara -- - Jag vill inte höra något ifrån dig.
Jag gav honom bara den här pennan, som han skulle ge till dig.
Jag tänkte att du hade användning för den.
Tänk på det som en fredsgåva.
Får jag syn på dig med min son igen, så dödar jag dig.
- Du är en skit. - Vad sa du till mig?
Mr Locke gjorde inget fel. Han är min vän.
Inte nu längre. Jag försöker skydda dig.
Du bryr dig inte om mig. Det har du aldrig gjort.
Du dök bara upp när min mamma dog. Var fanns du när jag växte upp?
- Ingenstans. - Hör på, Walt. Det är komplicerat.
Jag bryr mig inte ens. Du är inte min pappa.
Vill du hata mig?
Ska du straffa mig för något jag inte kan förändra? Okej!
Men du ska lyssna till mig.
Nu går du dit bort, och sedan stannar du där.
Nu!
- Det är verkligen fint. - Tack.
Den är till min son. Han fyller två nästa vecka.
Jaså? Jag visste inte att du hade barn.
Jo, han bor i Amsterdam med sin mamma.
Brukar du åka dit?
Nej, inte ännu.
Du vet att jag sprang på en bil. Jag vet aldrig vad jag ska skriva.
- Varför inte ett skämt? - Jag vet inte. Vad är det för skämt?
Hur låter, "vad är svart, vitt och rött överallt?"
- Ja. Det är en tidning, eller hur? - En pingvin med solbränna.
Den var verkligen dålig.
Lita på mig, jag har fyra barn. Han kommer att gilla den.
Hejsan, Michael.
Jag ringde till Andy eftersom du inte hört av dig på två månader.
Jag var tvungen att höra om olyckan av honom. Du borde ha ringt.
Eftersom vårat förra samtal gick som det gick så...
Jag är ledsen över det.
- Tog du med Walt? - Nej, han är hemma.
Med Brian?
Vad gör du här egentligen?
Jag kom för att träffa dig.
- Ser jag ut att må bra? - Inte så illa.
Systern säger att du förväntas bli helt återställd.
Ja. Efter ett år med sjukgymnastik. Ett år!
- Jag betalar alla dina sjukräkningar. - Va?
Jag har redan pratat med föreståndaren. Alla räkningar går direkt till mig.
Vad handlar detta om?
Brian och jag ska gifta oss.
Vad roligt för...
Du behöver inte säga någonting. Lyssna bara.
Vi ska flytta till Italien i slutet av månaden.
- Brian ska ta över filialen i Rom. - Låter som om Brian har flyt.
Han vill adoptera Walt.
Jag vet att det är svårt, men tänk efter lite.
- Du skojar, va? - Tänk på vad som är bäst för Walt.
Du kan försöka klamra dig fast, men fråga dig själv varför.
Är det verkligen för hans skull eller för dig själv?
- Din unge har stuckit. - Va?
Han tog hunden och gick.
Jag vet vart han gick.
- Vart är han? - Va?
Jag är inte på humör för dina lekar. Var är Walt?
- Walt är inte här. - Ljug inte för mig.
- Han är inte här. Se dig om. - Jag pratar inte med dig.
Jag sa till honom i morse att han inte kunde vara med mig längre.
Jag försöker respektera dina önskemål.
Om han inte är här...
Ska vi ta och leta rätt på din son.
Du behöver inte hjälpa till. Jag hade klarat det.
Jag har fått min beskärda del av manliga konfrontationer.
Jag tänkte att du kunde behöva lite sällskap.
Mår du bra?
Ja.
Det är konstigt.
Jag kände knappt Claire.
Hon har saknats i över en vecka nu och varje dag som går känns det som...
bitar av mig faller sönder eller... någonting.
Det är bra att du har hennes saker på ett säkert ställe tills hon återvänder.
Kom nu, Vincent.
Låt bli, Vincent! Vad är det?
Du skulle ha sett honom försöka slingra sig ur.
Vad som helst för att slippa. Han gnällde om att det inte var hans område.
- Du skojar? - Jag önskar jag gjorde det.
Samma diskussion tre gånger i rad.
- Han sa att det handlade om invandring. - Barkley. Det är en klassiker.
Bara för att jag nyligen bekantat mig med australisk lag är jag ingen lantis.
Hallå där... Läxan.
- Jag sa ju att jag behövde hjälp. - Han behöver hjälp.
Jag är advokat, älskling. Jag vet när någon förhalar.
Vem bryr sig om fåglar ifrån Australien egentligen?
Vi är i Australien. Mår du bra?
Jag känner mig... sjuk.
Skulle vi inte lära oss om fåglar ifrån Egypten eller något?
Du har inte sovit så mycket på sistone. Du kanske behöver ta ledigt idag.
Jag valde bronsgöken. Den är roligt. Vill du se?
Den ser inte rolig ut. Det är mest namnet.
- Sova länge... det kan man drömma om. - Titta, Brian. Titta.
Du tittar ju inte.
- Är den död? - Ja. Stackars liten.
Vincent!
- Michael Dawson? - Ja, kan jag hjälpa dig?
- Jag är Brian Porter. - Susans Brian?
Får jag komma in? Jag behöver prata med dig.
Vet Susan om att du är här?
Susan dog igår.
Det visade sig att hon någon åkomma på blodet. Hon var bara sjuk en vecka.
Jag visste inte...
Jag har inte pratat med henne på ett tag. Sätt dig.
Hur är det med Walt?
Har mår bra. Han är hemma med barnsköterskan.
Jag tror han mår bra. Med tanke på allt som hänt.
Lämnade du honom hemma efter att han precis förlorat sin mamma?
Innan hon dog, Susan alltså...
Hon ville att du skulle ha vårdnaden över Walt.
- Hon ville vad då? - Jag tror hon tänkte att du...
jag menar, eftersom du är hans pappa.
Jag har inte varit hans pappa på nio år.
Det är just det som är grejen.
Jag älskar Susan väldigt mycket. Jag var ärlig mot henne från första stund,
men hon ville inte lyssna. - Lyssna på vad då?
Att jag inte ville vara pappa. Jag vet inte hur man gör.
Vad pratar du om? Du adopterade honom!
Ja, för att hon ville det och jag ville ha henne.
Här har du två biljetter... en tur och retur och en från Sydney till New York.
Kuvertet innehåller pengar för omkostnader vid resan.
Hon sa inte att jag skulle ha vårdnaden av honom. Det är din idé.
- Jag är ett vrak just nu, förstår du? - Skulle jag bry mig om dig?
Jag har nyss förlorat kvinnan jag älskade och jag kan inte vara hans far.
- Du är den enda far han känner till! - Det är mer än det.
- Vad då? - Det är någonting med honom.
Vad pratar du om?
Ibland händer det saker där han befinner sig.
Han är annorlunda.
Här borta.
- Vad skulle... - Snälla! Hjälp!
- Walt? - Den här vägen.
Walt borde komma hem ifrån skolan när som helst nu.
Mr Porter ville att jag skulle ge dig detta. Lite av Susans tillhörigheter.
- Tack så mycket. - Det finns mera.
- Vad då? - Något som jag tycker Walt borde ha.
Ursäkta mig.
- Walt. - Ja?
Det är någon här som vill träffa dig.
Pappa! Hjälp!
- Walt! - Pappa, hjälp, snälla!
Kom. Upp här. Michael!
Hej, Walt.
- Vem är du? - Jag är...
Jag är din pappa.
Jag vill att du ska veta att...
Jag kan inte förklara hur ledsen jag är över din mamma.
Du skall veta att vi...
Vi älskade varandra väldigt mycket när vi fick dig.
- Var är Brian? - Brian är inte här.
Jag kom för att ta med dig hem med mig.
Jag följer inte med dig någonstans.
Walt, får jag?
Jag vet att det kan vara svårt att förstå... allt det här.
Du förstår, Brian...
Brian älskar dig väldigt mycket
och han vill att du ska bo hos honom men det är inte hans val.
Det är mitt. Jag är din vårdnadshavare.
Det är inte som om han kommer att försvinna ur ditt liv.
Han kommer fortfarande ringa dig, skriva till dig, träffa dig när han kan.
Du har fortfarande din hund.
Men Vincent är inte min, det är Brians.
Brian sa att du kunde få honom.
- Pappa. - Hej, Walt!
Pappa! Pappa!
- Vart är du, pappa? - Ta det lugnt!
Gå. Gå. Gå.
Ta det bara lugnt där inne, okej?
Jag är på väg.
Släng kniven till mig.
Om han kommer för nära så använder du kniven.
Stanna där!
Kom hit.
- Mår du bra? - Ja.
Vad du än gör så håll i denna hårt. Förstår du? Hårt.
- Du då? - Bry dig inte om mig.
Jag är precis bakom dig. Håll i.
Det är klart, Locke! Dra!
Dra, Locke! Dra!
Kom hit.
- Jag är ledsen. - Nej, nej. Det spelar ingen roll.
Jag är bara glad att du är i säkerhet.
Men Vincent... Han försvann igen.
Han hittade tillbaka till dig förut.
Han kommer göra det igen.
Jag har en present till dig.
Eftersom du gillar att titta på bilder.
- Vad är det? - Öppna den.
Alla kort, alla brev som jag skickat till dig de senaste åtta åren.
- Skrev du till mig? - Ja.
Jag har aldrig sett de här.
Tog mamma hand om dem?
- Varför fick jag inte dem av henne? - Jag vet inte.
Men hon kastade dem inte vilket betyder att hon ville att du skulle ha dem.
- Så du ritade det här? - Bara för dig.
Det här gjorde jag till din andra födelsedag.
En pingvin... med solbränna?
- Den var dålig. - Ja, jag vet. Det sa jag också.
- Sayid, du måste lyssna på det här. - Vad är det?
- Det är Claires dagbok. - Läser du hennes dagbok?
Ja, jag vet, jag är ett kräk. Lyssna bara på det här.
"Jag hade den där konstiga drömmen igen, den med svarta klippan
som jag inte kan komma ifrån. Jag försökte lämna den, men jag fick inte"
- Det är bara drömmar Charlie. - Nej, Sayid nämnde något om den förut.
Den franska kvinnan sa något om att de återvände ifrån den svarta klippan.
Triangeln på kartan. Det kanske är triangeln på kartan.
Det kanske var dit Claire fördes. Hon kanske är där.
- Kanske. - Vi vill alla hitta Claire.
Men det finns ingen anledning att gå ut i djungeln mitt i natten.
Jag tror inte den där visselpipan fungerar.
Du kan inte höra allting. Ju förr du lär dig det, desto bättre.
Jag hörde det där.
Vincent, är det du?
Claire?
Undertext av jamjAm www.divxstation.com